Mä en suostu enää.
Tee mulle mitä vaan.
―Jos et sä ittestäs välitä, niin entäs sun vanhemmat sitten?
―Se on tullin tuontijärjestelmän demoversio.
Periaatteessa riittää, että saat sen sekoamaan muutamaks minuutiks.
―Mitä järkeä huumepoliisilla on murtautua sun koneelle?
―Ei aavistustakaan.
―Äiti, ethän sä mee enää takaisin sairaalaan? ―Me ollaan nyt yhdessä.
―Mistä sä sait ton? ―Krp:stä. ―Toi on kusetusta. ―Ai, Cuba Libre?
―Toi päivämäärä. Ne on syöttäny sen kytille hämäykseksi.
―Tappaminen lähentää yhteistyökumppaneita.
―Kuinka tyhmänä sä sitä pidät? ―Se on pakko saada kuseen.
Mä en muuten ikinä pääse siitä vapaaks.
―Mulla vois olla yks idea.
―Mites Satun kanssa meni? ―Ihan ok.
―Se on ainoo ihminen, johon mä luotan.
Onks sulla ketään, johon sä voit luottaa sataprosenttisesti?
(Englantia:) ―Annatteko operaation epäonnistua ―
ja päästää Eurooppaan 400 miljoonan euron lastin ―
vain siksi että "hyvä poliisi" sooloili?
―Mitä vittua nää on? Kukaan ei oo pyytäny lupaa valeostoihin.
Sanoin ministeriön kusipäälle, että sulla on hyvä selitys. Onko?
―Se tekee just niin ku sen pitääkin, koska se tekee sen mua vastaan.
Pojasta ei oo enää harmia.
―Vesa. Mihin sä oot sotkeentunu?
No, miltäs tuntuu?
―Ihan ku se sua kiinnostais. ―Sä tapaat Sadun tänään.
―Ja mitä sen jälkeen? ―Sit sä nautit sun vapaudestas.
Ja oot 24 tuntia vuorokaudessa tavoitettavissa. Onks kysyttävää?
―Mitä jos mä en suostu? ―Eihän toi oo kysymys.
Onks kysyttävää? ―Ei.
―Vesa, kiitos.
―Ai, mistä? ―Sun kanssa on ollu kiva pelata.
Tosi kiva.
Nyt, Liina, vauhtia. Mä myöhästyn töistä kohta.
Laitetaanko voita vähän siihen? Maitoa? No, pistä jogurttia siihen.
Huomenta. ―Huomenta. ―Äiti myöhästyy kohta.
Moneen sä menet tänään? ―Mä menen... kymmeneks.
―Hyvä, sit sä voit viedä Liinan. Mä haen sut.
Moikka! Pitäkää peukkuja.
Kousa. ―Se on Viitasalo.
―Mä tiedän, mitä sä ajattelet. Mut käsky tuli ylempää.
Mä oon pahoillani. ―Niinkö?
―Me ollaan vaan pelinappuloita. Mitä sä nyt aiot?
―Voitaisko me tavata? ―Milloin?
―Tänään. Iltapäivällä, meillä. ―Okei.
―Ei vittu.
Soitto voi tulla milloin tahansa. ―Keneltä?
―Todennäköisesti multa, tai Turuselta.
Tietokone on salkussa. Kaikki on hoidossa.
Me voidaan vielä perua tää.
―Ainakaan mä en voi. ―Okei.
Tässä on avaimet mun omistamaan kämppään Rinkebyssä Tukholmassa.
―Mitä mä näillä? ―Jos jotain menee pieleen, nähdään siellä.
Toinen odottaa Tukholmassa, että toinen tulee tai ottaa yhteyttä.
―Ok. Mikään ei tuu menee pieleen.
Onko operaatio täsmentyny? Ai niin, eihän sulla oo siitä tietoa.
Suojelupoliisin mukaan teidätkin vedettiin jutusta. Vai vedettiinkö?
―Ihan niin ku et tietäis. ―Niin ku mitä?
―Mun tietokoneelle oli murtauduttu. ―Niin?
―Meidän tietoturva pystyi jäljittämään hakkeroinnin.
―No, kuka se oli?
―Murto oli tehty teidän palvelimen kautta.
Mun tässä pitäis kysyä, kuka se oli.
―Ei jumalauta. Et kai sä kuvittele, että mä...?
Senkö takia mut piti pelata pois jutusta? Helvetti.
Sun koneella oli tietoa siitä operaatiosta.
Sä tiedät, milloin se lasti tulee.
Perkele, tuut mun himaan syyttää mua jostakin...
―Mä oon puhumassa sulle järkeä. ―Järkeä? Sä vedit mua syvemmälle.
―Mun oli pakko, ettet sä pilaa operaatiota Sundström―sooloillas.
―Jarrutin tutkintaa niin, etten kehtaa poliisikavereita silmiin katsoa.
―Sä et vaan tajua. ―Tajua mitä? Mistä helvetissä tässä on kysymys?
Mä oon nähny nää jo. ―Et siinä valossa, missä niitä ei pitäis nähdä.
Karpio on ollu puhelinkuuntelussa yli vuoden. ―Mitä siitä?
―Nauhoilla on aika paljon sun puheluitas.
Te ootte katsonu sen touhuja läpi sormien.
Karpio pelaa myös Sundströmin suuntaan, vaikka sun vasikkas onkin.
Kaikki, mitä sä oot kertonu Karpiolle, oot samalla kertonu Sundströmille.
―Ei saatana.
―Sä oot selkeä turvallisuusriski Sundströmin takia.
Jossain vaiheessa se tekee siirron ja käyttää tietojaan sua vastaan.
Vedä siitä johtopäätökses.
―Sä oot siis sitä mieltä, että mun pitää erota?
―Teidän huumeyksikkö kuitenkin ajetaan alas muutamassa vuodessa.
Päällekkäisyyksiä tullaan karsimaan myös operatiiviselta osastolta.
―Sä voit lähteä, ole hyvä.
―Jos vähän mietit, ymmärrät, että näin tää on siisteintä hoitaa...
―Painu vittuun.
Nyt.
Sä tiesit, jumalauta. Sä tiesit koko ajan.
Sä tiesit! ―Mitä merkitystä sillä on?
―Pidit huolen, että pitkitän tutkintaa, ja sinä ja krp saatte kaiken kunnian.
Kaikki paska kaatuu mun niskaan. ―Älä puhu paskaa.
―Poliisi jahtaa poliisia, jumalauta.
Kuka sun toimia jahtaa ja tutkii? ―Ole hyvä ja päästä irti siitä...
Vesa opiskeli ohjelmiston suojaa― mista ulkopuolisilta hyökkäyksiltä.
Henkilökohtaisesti helvetin pettyny, ettei se hakenu Otaniemeen. ―Mmm.
Mä sain semmosen käsityksen, että Vesa oli aika lahjakas.
―Varmaan lahjakkain täällä.
―Eli ei ois ongelma tehdä tietomurtoa ja johtaa meitä vääriin osoitteisiin?
―Sä et hirveesti tiedä tietotekniikasta? ―No, en juuri.
―Jokainen meidän opiskelijoista pystyis sellaseen, jos haluais.
―Ihan tosi?
―Ja jos sä Vesasta puhut, sama kuin olisit kysyny, ―
olisko Picasso pystyny maalaamaan meidän piha―aidan.
―Just.
(Ruotsia:) Päivä on 12. huhtikuuta.
Mitä sanon Sundströmille?
―Sano että se on 13. päivä.
Se on päivän myöhässä, ja lasti on jo ehtinyt Ruotsiin.
―13. päivä? Selvä. Onks kaikki muuten hyvin? ―Täydellisesti.
―Hyvä. Leif. ―Niin?
―Ymmärrät sä, mitä sä oot tekemässä? ―Totta kai.
―No, hyvä.
Voin rauhallisin ja levollisin mielin istua ja odottaa sulta hyviä uutisia.
―Jep, totta kai.
Mene ihmeessä. Sä oot loman tarpeessa.
―Etkä oo pahoillas? ―En tietenkään.
Kai me nyt pärjätään, eiks niin, Liinuska? ―Joo.
―Missä se mökki olis? ―Se on jossain... Jämsän takana.
Kysyn Kiveltä nyt tarkemmin, kun kerran sain luvankin.
―Sä oot kans yks. Hyvä, että otat viikon kesälomastas nyt.
Parempikin, että pidät sen pätkissä. ―Miten niin?
―Mulla ei lomaa oo vähään aikaan.
Juo maito. ―En mä jaksa.
Lasti tulee 13. päivä. ―Mun miehet ovat Suomessa jo valmiina.
―Hyvä.
―Luotamme siis, että sun suunnitelma on raudanluja.
―Oot sä pelannu shakkia? ―En. Miten niin?
―Kun peli alkaa, on kymmeniä mahdollisia siirtoja.
Kun peli jatkuu, mahdollisuudet vähenee ja lopulta niitä on vähän.
Nyt loppupeleissä, nappuloita voi siirtää vaan tiettyyn suuntaan.
―Aa, niin ku Grand Theft Auto.
―Mikä? ―Konsolipeli. PlayStation.
―Voi jeesus.
Mä niin toivon, että musta aika jättää, ―
ennen ku planeetta menee hunningolle.
Mua on alkanu vähän epäilyttää.
Venäläiset tappaa meidät kaikki, ellei Sundström ehdi ensin.
―Kukaan ei saa tietää, että sä olit mukana.
―Mistä sä tiedät? ―Mä vaan tiedän.
―Kuka se kolmaskin sit olis? ―Näet sit keikalla.
Sait sä hoidettua pakettiauton? ―Joo, joo.
―Mä jätän kannettavan tänne. Muista ottaa se kyytiin. ―Joo, joo.
Kivi, mä tarviin apua.
Katsotko mulle semmosen ku Makkonen? Asuu Mellunmäessä.
―Ymmärrätkö, että sä et oo nyt töissä?
―Onko se sama Makkonen, jonka sormet virolaiset katkoi?
―Mitä sulla on meneillään? ―Seuraan mun vaistoja.
―Sitä mä pelkäsinkin.
―No, mä selitän sitte, kun nähdään.
―Joo, sama on. Rekisterissä on vaan liuta kodinkonekeikkoja.
―Eikä mitään Sundströmiin viittaavaa? ―Ei.
―Okei. Moi.
(Venäjää:) Selitän myöhemmin.
No, hei! Sähän myöhään soitat. ―Hei, kulta.
―Liina on nukkumassa jo. ―Sori, mä en millään malttanu.
Piti päästä heti kalaan. ―No, tuliks mitään? ―Pari sinttiä.
―Mites siellä muuten? ―Ihan ok. Teitä on kova ikävä, mutta...
―Onks se millanen se mökki? ―Ihan hieno, tupakeittiö ja makuusoppi...
(Puhelin.)
(Satu:) Sulla on varjo. ―Ei vittu. Kuka se on?
―Sun varjo on poliisi. Kerron aamulla, miten pääset eroon siitä.
Jos Turunen kysyy sun reissustas, olit moikkaamassa vankilakaveria.
―Siis sä tiiät, että se kolmas on Makkonen? ―Huomiseen.
―Mäkin rakastan sua. Suukkoja Liinalle.
Mun on pakko lopetta. Moi.
(Puhelin.) Haloo.
(Englantia:) ―Lopeta mitä olet tekemässä.
Tämä on ensimmäinen ja viimeinen varoitus. ―Haloo? Mitä? What?
―Lopeta se mitä teet tai joudut vaikeuksiin.
―Kuka siellä on? ―Terveisiä perheelle. (Tuut tuut.)
―Mitä helvettiä? Haloo? Haloo!
Sä oot jättäny aika lailla kertomatta. ―Mitä vittuu tää on?
―Sundström laittoi sut soittelemaan mulle uhkauksia.
Puhu englantia! Puhu englantia! ―En mä osaa!
―Kuka on Satu Haapala? ―Mä en oo ikinä kuullukaan. Ei, vittu!
―Saatana.
―Mä soitan kytät. ―Soita, soita, saatana.
Soita poliisit! Saatanan vasikka.
Sano Sundströmille, että jos se vielä kerran soittelee mulle, ―
niin mä tapan sen.
Ymmärrät sä?
Miks sä seuraat mua?
―Sä hakkeroiduit mun nimissä krp:n koneelle.
―Mistä sä puhut? ―Älä puhu paskaa.
Mitä sä teet Sundströmin leivissä? ―Oot sä ihan seonnu?
―Nyt sä oot sellasessa mukana, mitä sä et handlaa.
―Mitä sä haluut musta? ―En mitään, mä haluan Sundströmin.
Mihin se tarvii tietokoneneroa?
Pietarista on tulossa iso huumelasti. Mikä sun rooli on?
Nyt sä puhut mulle.
Sä et oo mikään vitun rikollinen. Sä oot tietokonejätkä, ymmärrät sä.
Nyt sä puhut mulle, ja mä lupaan, että mä autan sua.
Mä autan sua. ―Ai, sä autat mua?
―Mä autan sua.
―Miten sä voit mua auttaa? Miten sä voit mua auttaa?
Miten sä voit mua auttaa! Häh?
Vittu, Rekaa ei mikään linna estä.
―Kuuntele. Sä et halua tota paskaa. Sä et halua vankilaan.
Sä et halua uhrata sun elämääs. Ymmärrät sä?
Ainoa keino, mitä sä voit tehdä, on se, että sä puhut mulle.
Sun varjo on hävinny. Mitä sä teit sille?
―Semmosen hämäystempun.
―Vaikka Turunen sanoo tätä harjoitukseks, ―
se luulee, että lasti tulee tänään.
Venäjältä tulee kaks rekkaa, toinen on hämäys ja toinen oikea.
―Milloin se oikea lasti sit tulee? ―Se tulee huomenna.
―Miten me päästään Turusesta eroon? ―Se lentää tänään Ruotsiin.
Sovittiin, että heti kun lasti saadaan Turkuun ja laivaan, se lähtee.
Mä lennän ylihuomenna perässä.
―Mitä sit, kun se huomaa, että se ei ollutkaan oikea lasti?
―Haluaisin olla paikalla, kun se huomaa kusetuksen.
(Turunen:) Sait sä viiveen pois? (Vesa:) ―Joo.
Nyt se antaa ajantasaista ja liikkuvaa kuvaa Vaalimaalta.
Just niin ku sä halusit. ―Hyvää työtä.
―Mä oon pitkin viikkoa tehny sinne käyttökatkoksia. ―Miks helvetissä?
―Nyt ne on tottunu siihen, että ohjelma ei skulaa sataprossasesti.
Eli kun se kaatuu, siinä ei oo mitään epäilyttävää.
―Ei kai ne voi sitä jäljittää tänne? ―Ei.
―Hyvä. Tää on tärkeä harjoitus.
(Satu:) Rekan pitäis saapua Suomen rajalle koska tahansa.
No ni, nyt se näkyy jo.
―Se on siinä, anna mennä.
―Okei. Tullin koneet sekoaa hetkeks...
...nyt.
―Se on läpi. Sä voit palauttaa yhteydet.
―Miten te tunnistatte oikean rekan? ―Kontista.
Se on vihreä ja siinä on isot kirjaimet CL, Cuba Libre.
Nyt se ehtii sopivasti ruotsinlaivalle.
Huomenna Bregović ottaa sen vastaan Tukholmassa.
(Ruotsia:) Kaikki on kunnossa. ―Hienoa.
Iltalennolla sitten, Peter.
―Harjoitus meni hyvin.
Me lähdetään tänä iltana. Oikea lasti tulee huomenna.
―Oot sä varma? Mistä te tiedätte?
―Venäläiset ilmoitti Sadulle. Poliisilla on väärä päivämäärä.
―Ja oot sä varma, että tää Satu ei kuseta sua? ―Ei.
―Mistä sä voit sen tietää?
―Mä oon ainoa, joka pääsee tullin koneisiin. ―Okei.
Mutta oo varovainen, se saattaa silti vielä pelata Sundströmin pussiin.
―En mä kyl usko. Kyl siihen voi luottaa. ―Okei.
Nähdään Vaalimaalla.
"Pikku prinssi ihmetteli, kuinka hän voi..." (Puhelin.)
"...tuntea minut, vaikkei..."
―Isi soittaa. No hei, kalamies!
Ja tuot meille sit tuliaisia. ―Mä tuon, jos saan vähän isomman.
―Liina puhuu vielä. ―No, pyydä prinsessa puhelimeen.
―Moi, isi. ―No hei, prinsessa.
Isillä on ollu kauhee ikävä. Mites sun päivä meni? ―Hyvin.
(Piippaus.) Odota.
Mulle tulee toinen puhelu, mä soitan vähän ajan päästä uudestaan.
Myöhemmin uudestaan. Hei.
(Englantia:) Et sitten lopettanut. Kuinka tärkeä perhe on sinulle?
―Kuka vittu siellä on? ―Sinulla on pieni tytär.
―Kuka vittu siellä on? ―Ja kaunis vaimo.
Ajattele mitä teet perheellesi ja lopeta nyt.
Missä vitussa sä oikein olet? ―Matkalla Vaalimaalle.
Mä tarviin sun apua. Nyt. Heti. ―Sä sooloilet taas ja pilaat kaiken.
Mistä helvetistä on kyse? ―Kysymys ei ole musta, vaan mun perheestäni.
Meitä uhkaillaan. ―Mistä sä puhut?
―Sun pitää tehdä seuraavanlaisesti.
Haet Sarin ja Liinan välittömästi asemalle.
Nyt heti! ―Okei, nyt heti.
Mut sä tuut... (Tuut tuut.)
Nyt se soittaa.
Tuliko työasioita väliin?
―Sari, mä oon nyt tosi pahoillani. ―Onks sattunu jotain?
―Mulle olis hirveen tärkeetä, että sä tekisit just niin ku mä pyydän.
―Tää kuulostaa hirveen oudolta.
―Kivi tulee sinne kohta yksikön kanssa, ―
ja mä mä toivon, että te lähdette Kiven mukaan, ―
otatte yöpymiskamppeet ja menette asemalle.
―Hei, mua oikeesti alkaa pelottaa.
―Mä oon... mä oon tosi pahoillani, mutta ihan...
Protokollien mukaan teidän täytyis nyt olla vähän aikaa asemalla.
―Sä et siis oo missään kalassa? ―En.
Mä kerron sitten, kun nähdään.
Puhutaan sitten, kun mä tuun. Puhutaan myöhemmin. ―Mmm.
Pidä huolta itestäs. ―Kuin myös.
Kulta, me lähdetäänkin yökylään. Lue vielä, niin mä pakkaan.
"...vuosikausiin kenenkään haukottelevan..."
―Liina, otetaanko pehmoleluja? ―Joo.
(Postiluukku kolahtaa.) Kukas siellä on?
Varmaan mainostenjakaja. Niitten setienkin pitäis tulla kohta.
―Mä haen! ―No, hae.
―Äiti, mikä tää on?
(Tikittää.)
Matti.
Mä oon tosi pahoillani, mä...
Mä lähdin heti, kun...
Mut mä en ehtiny.
Tota...
Musta tuntuu, että sun ei kannattais olla täällä yhtään pidempään.
Mä vien sut sairaalaan.
(Vesa:) Mistä me tiedetään, mikä on meidän rekka?
(Satu:) Punainen kontti ja CL. Rekan pitäis tulla koska tahansa.
―Okei, sit vaan venaillaan.
―Mitä jos ne saa sun häikän korjattua? ―Ei ne saa.
―Kaikki näkee, ettei nää oo oikeita.
―Harvempi sitä rupee tutkimaan, kun osoitat kohti.
―Vielä ehtis perua.
―Ei ehtis.
Tämä on nyt se päivä. Mieheni ovat valmiina.
Pallo on sun kädessä. Me odotetaan soittoa sun kontaktilta. ―Loistavaa.
Punainen kontti, jossa on CL. Tossa se tulee. ―Näytä.
No ni, se on se!
Nyt lähdetään, meillä ei oo paljon aikaa.
Te tiedätte paikan. Tavataan siellä, kun ootte saanu rekan haltuun.
Onnea.
Vittu, mikä mesta. ―No, kyl se sieltä tulee.
―Oot sä ihan varma? ―No, olen, olen.
(Puhelin.)
Okei.
(Venäjää:) No niin, avatkaa!
(Ruotsia:) Harmi että Satu ei näe tätä.
―Hän näkee sen huomenna. ―Ensin hyöty, sitten huvi.
Ensin huvi ja sitten lisää huvia, ―
vai mitä Peter, senkin porsas?
(Venäjää:) Terveisiä Koljakovilta ja Sundströmiltä.
Vielä ehtis perua. ―Ei ehtis. Ota nyt rauhallisesti.
(Tööt tööt!)
Get down! Out!
Out!
Se on siellä sit ite paikalla.
Siirränkö sen säilöön siks aikaa, kun sä pengot? ―Ei tarvii.
―Mä tuun laskee sut osastolle.
(Venäjää:) Minulla on uutinen, joka ilahduttaa sinua.
Bregović on vihdoin raivattu tieltä.
―Erinomaista.
―Laiva lähti illalla Pietarista ja saapui aamulla Helsinkiin.
―Huolehtivatko Sundströmin miehet lastin sieltä eteenpäin?
―Hyvä idea lähettää lasti laivalla, ―
kun kaikki odottivat sen tulevan rekalla.
Sinusta taitaa olla mukava vedättää.
―Minkäs sille voi, että he sitä itse kerjäävät?
Sua ei oo näkyny vähään aikaan.
Mä luulin, että sä et halua enää pelata shakkia mun kanssa.
―Eh...
(Hälytys.)
Soita ambulanssi ja poliisi.
Vastaa nyt.
Vittu!
(Englantia:) Tavara on jo Euroopassa.
―Lastin tuloon on vielä reilu viikko. ―Se oli kusetusta.
Ne huijasivat meitä.
FBI haluaa päitä vadille.
Toivon, että pelasit korttisi paremmin kuin minä, Kousa
(Venäjää:) Joko hän on kunnossa. ―Jo.
Sain juuri tuoretta tietoa sairaalasta Helsingistä.
Sundström taitaa selvitä.
―Toivottavasti, tarvitsemme häntä vielä.
―Hän pyysi neljä miljoonaa ja minulla on ne Espanjassa.
Maksetaanko? ―Maksetaan.
Sundström on harvinainen konna.
Pelimies mutta ei liian ahne.
―Neljä miljoonaa tyhjästä kontista on aika hyvä bisnes.
Sitten vielä yksi juttu.
Virolaiset ovat taas kuvioissa. Mitä tehdään? ― Asia hoituu.
Lähdetään.
Kuningas on pelin tärkein nappula.
Siks on ensiarvoisen tärkeää, että sä pidät silmällä ―
niin omaa kuin vastustajan kuningasta.
Kuningas haluaa aina pysytellä huomaamattomana pois keskustasta.
Sen takia kuningasta ei koskaan lyödä laudalta. Ei koskaan.
Haluaisit sä kokeilla onneas mun kanssa?
Se on hyvä. On aina kiva saada uus pelikaveri. Tosi kiva.
Tekstit: Anna Alho YLE 2010